- Hvor er pengene? - Pengene?
- Hvad er det? - To millioner.
- Bliver vi taget, er vi på den. - Det er vi alligevel.
- Din kones sygdom er endelig ... - Hvad?
Hendes Lancasters.
Jeg troede, jeg ville nå det og finde en kur.
Hun vidste det hele tiden, mens vi bare nød det.
Var det dét, vi gjorde?
- Hvad gør vi? - Lad mig tænke.
- Hej. - Mød mig på Temple station.
- Hvem fanden er du? - Ikke nogen, George.
- Jeg har brug for en transfusion. - Nej. Jeg tilkalder politiet.
- Hvad er det? Kloroform eller hvad? - Ja.
- Undskyld. - Vi får begge noget ud af det.
Du står til at miste mere end mig, hvis vi stopper det.
- Men ... - Nej. Tager jeg fejl?
Nej.
Dr. Sutton-Greville.
- George. - Doktor.
- Er du klar? - Det er jeg vel.
- Undskyld for det i aftes. - Ja, det sker ikke ofte.
Det håber jeg ikke med jeres priser.
Du betaler jo for anonymitet.
- Nu ikke så nedladende. - Nej.
- Du har fået pillerne. - Ja.
Hvis der er noget, kontakter du mr. Glover-Brown.
- Ja. - Okay.
- Godt så. - For fanden da.
Du kender rumlen.
Lægetjenesten Deep Fathom. Oplys navn, alder, køn og symptomer.
John Smith, 50, mand, vækst ved nosser og ben.
Hvad fanden?
Hvor stor en vækst?
Jeg mener "skrotum".
Hvor stor en vækst?
På størrelse med en bold.
Lee!
Et øjeblik.
Lee.
- Lee. - Ja.
- Hvor er Anna? - Hvem?
Hende, vi tog blod fra. Jeg har ledt overalt.
Hvad mener du?
- Det er Anna ... - Fandens.
- Hvor gode venner er I? - Ret gode. Hvorfor?
Kan hun tilgive dig for det her? Hun kender jo stedet.
Jeg skal låne din varevogn.
Hun har set, hvad vi laver. Hvis hun sladrer, er vi på røven.
- Vi må have et system. - Du kunne have bundet hende.
Skønt. Efter at have bedøvet hende og stjålet flere liter blod?
- Lige netop derfor. - Giv mig nøglerne.
Anna!
Anna, er du her?
- Hvad med pårørende? - Ingen i London.
- Venner? - Jeg er på vej hen til en nu.
Hvor tager man hen efter den slags. Bortset fra til politiet?
Hun tager ikke telefonen. Det er et skud i tågen, men I er venner.
Har du nogen anelse om, hvor hun kan være?
Eller hvordan jeg kontakter hende?
Okay. Hvorfor er det så vigtigt?
- Altså ... - I er vel ikke sammen igen?
- Kender du til det? - Ja.
Okay. Nej, det er vi ikke.
Hvad har så gjort dig så forhippet på at kontakte hende?
- Forhippet? - Du er her jo.
Ja, men det vil jeg helst ikke sige.
- Vil du ikke sige det? - Nej.
- Hvorfor ikke? - Det er privat.
- Er det? - Ja.
Okay. Må jeg sige dig en ting?
Ja.
Chloe, de venter på dig i receptionen.
Okay.
Jeg brød mig ikke om, hvad I gjorde.
Det var svagt og egoistisk. I respekterede ikke jeres partnere.
I skulle sgu skamme jer.
Anna er stadig min ven, så jeg har en forpligtelse over for hende.
Nu er hendes liv normalt igen, og hun er sammen med en mand -
- der aldrig havde fortjent at blive bedraget.
Jeg hjælper ikke dig med at sætte det over styr.
Så jeg kan kun sige, at jeg ikke ved, hvor hun er.
Jeg har ikke set hende i flere dage. Hvis ikke hun ringer tilbage -
- så respekter det, og lad hende være.
Det gør mig ondt, det med din kone.
Det er skrækkeligt at opleve.
Det kan fungere. Det kan være kuren.
- Det er irrelevant, Beth. - Hvorfor? Hvad sagde de?
Der kan gå måneder, før de tillader indkøb af de ting.
- På grund af omkostningerne? - Ja. Du ved, hvordan det er.
Selv om det blev godkendt, så kender vi risiciene.
Det skal igennem sikkerhedsevalueringer -
- før vi kan overveje at teste det på hende.
- Beth? - Argumenterede du for vores sag?
Selvfølgelig.
Jeg sagde, at du ikke har måneder, og at du er en ven.
Jeg mindede dem om, hvad du betyder for Phaxxol.
- Hvad sagde de? - Det, jeg siger.
- Hvad sagde du? - Hvad mener du?
Jeg mener, hvor hårdt kæmpede du for os?
Hvad bilder du dig ind?
- Op i røven med det! - Daniel. Hvor skal du hen?
Røvhuller.
I nægter min kone en sidste chance, fordi I er bange for søgsmål.
Hvor er jeres loyalitet? Hvor er jeres taknemlighed?
I har ingen moralsk integritet. Nogen af jer.
Eller medfølelse eller almindelig anstændighed.
- Op i røven med jer. - Fald ned. Nej.
Hej, det er Anna. Læg en besked, så ringer jeg tilbage.
Anna, jeg skal tale med dig. Jeg leder efter dig på Phaxxol.
- Undskyld. - Hvad?
- Flyt dig lige. Jeg har travlt. - Spørger du sådan?
- Hvabehar? - Prøv at være høflig.
- Jeg er høflig. - Spørg uden attituden.
- Attituden? - Ja.
- Det mener du ikke. - Okay.
Vil du være venlig at flytte dig, så jeg kan komme ud?
- Jeg kan stadig høre attituden. - Utroligt!
Undskyld. Vil du være venlig at flytte dig, så jeg kan komme ud?
- Naturligvis. - Tak.
- Dit røvhul. - Pikhoved.
- Pikspiller. - Narrøv.
- Hej. - Hej.
- Hvordan har du det? - Sulten.
Er det godt?
- Hvad er det her for et sted? - Tænk ikke på det.
- Har det med dit job at gøre? - Nej.
- Men vi er under jorden. - Ja.
Det kan man mærke.
- Er det en survivalist-ting? - Jeg er ikkesurvivalist.
En survivalist træner sig i at overleve uden noget.
Prepperen forbereder sig, så det ikke bliver nødvendigt.
- Hvad med pengene? - Hvad?
- Hentede du dem? - Selvfølgelig.
- Jeg tror dig ikke. - Gør du ikke?
- Tror du mig nu? - Ja.
- Hvad er der? - Ikke noget.
- Jeg kom lige i tanker om noget. - Hvad?
Hvad skete der med betjenten?
Jo ... Han har det ikke så godt.
- Har han ikke? - Nej.
Hvad mener du?
Han ligger på intensiv.
Undskyld, jeg forstyrrer. Michelle Wilson?
- Ja? - Vicekriminalkommissær Hall.
Vicekriminalkommissær Molony.
Det drejer sig om Jamie, ikke?
Nogle mennesker er ikke for kloge, men de er heller ikke heldige.
De lader deres mangel på held gå ud over alle omkring dem.
Gud forbyde, at man møder sådan en og bliver gravid.
Gud forbyde, at han røver en bank.
Jeg giver bare efterforskerne lidt baggrundsoplysninger.
Jamie er meget generøs. Men han siger det også selv.
Han forsøger at imponere andre, som han ser op til.
Derfor havner han nogle gange i suppedasen.
Han er sandelig havnet i suppedasen nu.
- Har han ikke givet lyd fra sig? - Nej.
Er du sikker på, du ikke ved, hvor han er?
Det er jeg.
Men I tror vist ikke på mig.
Vi tror på dig, Michelle, men ...
- Hvad? - Det er ikke officielt endnu.
Betjenten, som Jamie kørte ned, skød. Inden han mistede bevidstheden -
- svor han, at Jamie blev ramt.
- Du godeste. - Hvis han blev det ...
... kan han være hårdt kvæstet.
For at slippe for anholdelse kan han undgå lægehjælpen, han har behov for.
Selv om det er vores pligt at anholde Jamie -
- har vi en presserende moralsk forpligtelse over for hans ve og vel.
Jeg giver jer mit kort.
Hvis I kommer på noget ...
Noget, I ikke har tænkt over. En ven, han kunne have opsøgt -
- eller et skjulested, så sig til.
Der er måske ikke så meget tid.
- Kan hun være taget på arbejde? - Jeg prøver der.
Jeg begynder at blive urolig.
- Hvordan har din ven det? - Ikke dårligt.
Hold øje med ham. Vi snakkes ved.
Hvor fanden?
Det er fandeme ikke rigtigt!
- Hej, Katie. - Dr. Milton. Kan jeg hjælpe?
- Er Anna her? - Nej, hun har ikke været her i dag.
Kan jeg hjælpe med noget? Har du prøvet at ringe?
- Ja, et par gange. - Okay.
Hvis jeg ser hende, giver jeg hende besked.
- Hvordan går det? - Fint.
- Eller, ja ... - Jeg forstår.
Det går lidt op og ned.
Vi savner virkelig Beth her.
- Det er jeg glad for at høre. - Daniel?
- Tak, Katie. - Så lidt.
- Eleanor. - Hvad laver du her?
Altså ... Kan vi gå udenfor?
Okay.
Det, jeg sagde ... Det er ikke nogen undskyldning -
- men jeg var jo stresset og bange. Jeg mente det ikke.
Det ved jeg godt.
Undskyld, Eleanor.
Er det derfor, du er kommet?
- Hvad? - For at sige undskyld til mig.
- Jeg ville ringe, men ... - Nej. Jeg er glad for det.
Jeg sætter pris på det.
Undskyld, at jeg ikke kunne hjælpe dig og Beth. Det var umuligt.
Gav 331 den største forbedring?
- Så vidt, vi kunne se. - Fordi det var en indledende test.
- Det ved du jo godt. - Ja, men det, jeg prøver at sige ...
- Hvad nu, hvis vi afslutter dem? - Du hørte jo Eleanor.
Ikke på Phaxxol. Vi kunne tage ud i hytten.
- Hytten? - Ja.
- Vi har jo ikke blandingen. - Vi kan tage den.
- Hvad mener du? - Vi kan låne den.
- Og alt udstyret. - Du godeste, Daniel.
- Hvad? - Du er langt ude.
Det ville jo være tyveri.
Sådan nogle uautoriserede tests er også ...
Hør her. Det er slut.
- Det er ikke slut. - Hold nu op.
Beth, det er ikke slut. Måske vil du give op, men ikke mig.
Så længe der er en anden mulighed, er jeg ligeglad med ...
... hvor svært eller ulovligt det er. Jeg giver ikke op.
Okay?
Okay.
Rent hypotetisk ...
Hvad skal vi bruge?
- Hvor længe er I væk? - Bare til ugens udgang.
- Vi vil bare have ... - Tid til jer selv.
- Ja. - Jeg er med.
- Er du sikker? - Ja. Det er netop det, I bør gøre.
Du har intet imod, at jeg ikke er her hele ugen?
Nej, mor. Bare I er tilbage på søndag.
- Bestemt. - Jeg laver stadig risotto.
Vi vil bestemt ikke gå glip af din risotto.
Fint.
Vi må hellere åbne vinduerne.
Er du okay?
Ja. Jeg hader bare, at vi måtte lyve for hende.
Også jeg.
Hvis det virker, kan vi fortælle alt.
Jeg bærer det hele ind.
Degenereringen er faldet fra 70 procent til under 30.
Han har det stadig godt.
Ja.
Så vi er vist færdige.
- Var det alt? - Nu skal jeg bare have den.
Hvad sagde jeg?
Fantastisk.
- Hvad gør vi med Eve? - Vi fortæller hende det.
- Det kan vi ikke. - Hvorfor ikke?
Det her er ulovligt. Vi gør hende til medskyldig.
Vi to havde et valg, men vi kunne skabe problemer for hende.
Vi ved jo heller ikke, om det virker.
Så siger vi intet. Den tid, den sorg.
Daniel Miltons livsfilosofi: Tag ikke sorgerne på forskud.
Netop.
Den har jo virket for mig.
Til tider.
- Vil du love mig noget? - Hvad?
Hvis det ikke virker ...
- Det gør det. - Jeg er nødt til at sige det.
- Så vil jeg ikke leve. - Hvad mener du?
Hvis jeg ender i koma. Du har sagt dit, nu er det min tur.
Vi må se risikoen i øjnene.
Hvis det sker, kører du mig ikke på hospitalet.
Jeg vil ikke sygne hen i en seng, hvis jeg alligevel skal dø.
Jeg vil ikke være en byrde for dig og Eve.
Mere uværdigt bliver det næppe, så du skal love mig ...
- Det sker ikke. - Men hvis det gør ...
Det gør det ikke.
Lov, at du lader mig dø.
Daniel.
- Daniel. - Okay, det lover jeg.
Det er Anna.
- Læg en besked ... - Kom nu.
Anna, det er mig. Jeg beder dig ...
Nej, jeg tigger og beder om, at du vil ringe tilbage.
Du vil sikkert se anderledes på det i går -
- hvis jeg bare må få tid til at forklare ...
Nå, men ring nu. Vil du ikke nok?
Jamie.
Hvor skal han hen?
Jamie.
Du godeste. Dit forbandede ...
Jamie, dit dumme svin.
Jamie.
Hvad fanden har du gang i?
- Jeg ved det ikke. - Jamie!
Jeg ved det ikke.
- Hvad var din plan? - Min plan?
Aner det ikke. Aflevere dem tilbage.
Jeg ved godt, at jeg er på den. Men jeg skal jo være far.
Hvis jeg tog derhen og viste dem, at jeg var ked af det -
- så kunne de måske give mig en betinget dom.
Du får ikke en betinget dom. Du har kørt en betjent ned.
Han overlever måske ikke. Det sker ikke uanset hvad.
Jeg er ikke ude på at give dig endnu dårligere samvittighed.
- Men det gør du. - Undskyld.
Men du skal ikke melde dig selv.
Skulle jeg så blive hernede for evigt?
Ja, indtil du har truffet en rationel beslutning og er kommet dig.
- Hvordan har du det? - Ikke godt.
Det er ikke så sært, når du løber rundt under byen.
- Det ser ikke godt ud. - Jeg er på skideren.
Efter det, du har været igennem, skal du allerførst komme dig.
Det bliver bedre, og så kan vi tale om de næste skridt.
Lyder det som en plan?
- Jamie! - Okay.
- Er du færdig? - Hvabehar?
- Er du færdig? - Ja.
Okay.
- Hvad? - Ikke noget.
Sig det.
- Du vil synes, at jeg er dum. - Nej.
Det er, som om tvivlen er ved at melde sig.
- Ubegrundet tvivl. - Ja, den er ubegrundet.
- Hvad så? - Det er bare ...
Hvad?
Jeg er bange.
Jeg ved det godt.
- Okay, jeg er klar. - Okay.
- Var det dét? - Ja.
Læg dig her.
Jeg elsker dig så højt.
Sov nu.
Okay.
Vågn op. Vågn op, skat. Kom nu.
Skat? Beth.
Beth, kom nu. Vågn op.
"Hvis du læser dette, så virkede det ikke."
"Medicinens effekt på kroppen ville ved en obduktion -
- knytte dig til min død, og det ville være katastrofalt."
"Sørg for, at jeg aldrig bliver fundet."
"Sejl mig ud, find noget, der kan holde mig nede, og smid mig i."
"Sej ind igen, og send båden ud igen tom."
"Sørg for, at beviserne på vores gerninger forsvinder."
"Men du skal holde dit løfte, Daniel."
"Når det er overstået, må du ikke dvæle ved det."
Hej.
Hvorfor antyder du til mine venner, at vi er sammen?
- Hvad? - Chloe.
- Det har jeg aldrig antydet. - Hold op med at ringe.
Du ringede ...
- Anna ... - Hvor er du?
Hej.
Hvorfor skulle jeg ikke melde dig til politiet?
- Anna ... - Sig det.
Du bedøvede mig og stjal mit blod.
Jeg er ked af det, men der stod et liv på spil.
Det vil jeg skide på. Du har ikke ret til det.
Jeg ved det. Du har ret. Undskyld.
Hvad er det for et sted?
- Det er en klinik. - En klinik?
For dem, der ikke kan eller vil bruge systemet.
- Folk, der ikke kan ... - Forbrydere.
- Ikke kun. Også andre. - Hvad laver du dernede?
- Jeg behandler dem. - Hvad laver du der?
For et par måneder siden var du helt almindelig. Hvad skete der?
- Beth. - Beth?
- Ja. - Hvad gjorde hendes død?
Fik den dig til at miste troen på lægegerningen og systemet?
Sig det, fordi jeg prøver at forstå.
Jeg prøver at forstå, hvorfor mit blod blev stjålet -
- for at redde en forbryder, der sendte en betjent på intensiv.
Hvad fanden er du rodet ud i?
- Det er det hele. - Det kan ikke passe.
- Hvorfor? - Sådan er du ikke.
Du aner ikke, hvor tæt jeg var på at gå til politiet.
Det eneste, der hindrede mig, var, at du nok ikke havde et valg.
At du ... hvad ved jeg?
Måske er du blevet rodet ud i noget, eller nogen har en klemme på dig.
- Brænder tampen? - Nej.
- Du kan sige det. - Tampen brænder slet ikke.
Der er mere i det. Ikke?
Indrøm da det i det mindste.
- Ja, der er. - Hvad er det?
- Jeg kan ikke sige det. - Jo, ellers går jeg til politiet.
- Jeg kan ikke. - Hvorfor ikke?
Okay. Kom med mig en gang til, så viser jeg dig det.
Ned til din klinik? Er du vanvittig? Så du kan bedøve mig igen?
- Nej. - Eller noget værre.
- Kunne jeg finde på det? - Jeg ved det ikke.
Jeg ved ikke, hvad du kan finde på.
- Jeg ved ikke, om jeg kender dig. - Jo, du gør.
Du kender mig.
Hvis du kan stole på mig, og jeg ved, at det er svært nu ...
... så vil du indse det.
Kom nu.
Lee.
- Kan du huske Lee? - Ja.
Hvad er det?
- En vandpumpe. - Okay.
- Hvordan har din ven det? - Han er vist i bedring.
Vi går derned.
- Går I derned? - Ja.
Okay.
- Et laboratorium? - Ja.
- Hvad forsker du i? - Denne vej.
Men hun er jo død. Hun bør jo være død, Daniel.
Ja.
Hold da kæft.
Hvorfor?
- Jeg kan ikke give op. - Du godeste ...
Jeg vil ikke give op.
Hun var så tæt på.
Det var I begge to.
- Hvor langt er du kommet? - Ikke langt nok.
Lad mig se.
Tekster: Kim Widt Nielsen www.sdimedia.com